În episodul anterior:
Asta-i fantastic, Oskie. Îmi place tare.
Alice e aici, sora dispărută a lui Phoebe, demonul de reparare.
Alice...?
- Ce-i aia? - Nu luceşte.
- Deci nu-i vreun pericol? - Nu înţeleg.
- În universul ăsta, nu-i arde de tine. - Dacă ar putea vedea ce pot face...
Ce faci, ai înnebunit? Puteau să vadă toţi asta!
Andy, dă-mi-o-napoi!
Poţi controla totul.
Cine-a zis asta?
Rosteşte vraja!
- Opreşte-te, Andy! - Acum am puterea.
Andy!
Băieţii de nicăieri Sezonul 2, Episodul 2
Traducerea: Reef
- Andy, nu! - Andy! Andy!
- Andy! Andy? - Andy? Întoarce-te!
- N-am văzut ce tocmai am văzut. - Ce vrajă a fost aia?
Şi ce făcea cu ea?
- Andy, mă auzi? - A fost aspirat în cer, tolomacule!
Cum se poate una ca asta?
Andy lucra cu magie pe care nu o înţelegea şi nu o putea controla.
Da, magia ta, din Cartea ta a Umbrelor - tare de încredere.
Aia nu era vraja mea! Nu ştiu de unde a luat-o.
Nu pare nici una de-astea.
- Păi şi acum unde-i? - Ar putea fi oriunde, sau...
Nicăieri.
Nu ştiu.
Felix, tu tot timpul ştii.
- Tot timpul ai un plan. - Lăsaţi-mă o clipă.
Nu, trebuie să-l aducem pe Andy înapoi până nu-şi dă careva seama că a dispărut.
- Ai lui, reporterii... - O iau razna toţi dacă a dispărut iar.
- Ştiu. - Bun. Ce zici de o vrajă de desfacere?
Vrăjile de desfacere sunt prea greu de controlat, dar...
Dar ce?
Poate ceva asemănător. Poate una de inversare.
Ne trebuie ceva de sacrificat.
Gen... un sacrificiu omenesc? Fante!
Nu, ceva la care Andy chiar ţine.
Picioare de pui!
Ce-i? Nu-s aşa rele la gust cum ai crede.
- Ca vraja care ne-a vindecat mamele. - Exact.
Bun: voi găsiţi ceva la care Andy n-ar renunţa, io-ncerc să văd ce vrajă era.
Să mergem.
Auzi? Încotro? Nu eşti bine!
Strada principală-i tot aşa plicticoasă cum era?
- Tu ar trebui să te odihneşti. - Phoebe, nu-ţi mai face griji.
Am putea merge la cumpărături.
Deci ne vom preface că ultimii zece ani nici n-au existat?
- Ştiu că ţi-a fost greu. - "Greu" nu descrie nici pe departe.
Felul în care ai dispărut fără urmă în pădurea aia...
Nu ştii ce-a însemnat aia pentru mine.
- N-are să se repete. - Poţi fi sigură că nu.
De-aia vom lăsa magia în urmă.
M-am întors.
Vreau să merg înainte, un nou început.
Te rog...
De dragul meu...?
Ia te uită la tine - toată o veselie şi noi începuturi.
Vino!
- Cred că Felix se poartă ciudat. - Defineşte "ciudat".
- Bun: "mai ciudat". - S-a-ntors de cât - de-o zi?
Ellen, ceau. Faină petrecere, nu?
Da, faină de numa'.
Bun; voiam doar să-ntreb dacă...
De când am ştampila cu "abordabilă" pe frunte?
- L-ai văzut pe Sam? Da sau nu. - Şi de ce aş şti unde-i iubitul tău?
Fiindcă iubitul meu pare a avea o pasiune masculină pentru iubitul tău.
Felix nu-i iubitul meu.
În fine; las-o baltă.
Mergem doar la un film, fiindcă...
Nu este iubitul meu.
Sigur.
Nu ieşi la vedere.
Fante, petrecerea pare adevărăciune.
Pe bune...? Tre' să ajungem la Andy ai uitat?
Zic numai...
Las' pe mine!
Sam?
- Ceau, iubi'. - De ce şopteşti?
Fără motiv.
Uite: drăguţ din partea ta că eşti gelos.
"Gelos"...?
Eu nu-s gelos...!
Mă vezi vorbind cu alt băiat şi dispari, dar astea două n-au nicio legătură?
Nu!
- Am să... - Mai repede, fante!
Uite: ştiu că nu sari în sus de bucurie să vorbim despre relaţia noastră, dar...
Ba sar! Sus de tot. Mă-ntorc repede.
- Discutăm, promit. - Sam!
Tre' să-nchid. Pa.
Sam! Haide.
Andy, pe unde eşti...?
Întoarce-te...
Hai, Andy - ce ai făcut?
Încuiat; nu pare a fi careva pe-acasă.
Când o fată vrea să discute despre relaţie cu tine nu-i semn bun niciodată, este?
Concentrează-te.
Fante! Are să se despartă de mine şi eu nu pot face nimic!
Probabil.
Pe bune...? Nu ajuţi deloc.
Priorităţi, Sam. Trebuie să intrăm în casă, ai uitat?
Ştiu. Ai dreptate!
Vreo idee...?
- O deschid cu superputeri. - Pe bune...?
Lasă numa' la mine.
Adiere de vară; impresionant.
- Ce, poţi tu mai bine? - Ce, să deschid uşa? Poţi fi sigur.
Ziceţi voi acum, da' şi când mă prind cum e cu superputerea asta,
vedeţi voi toate soiurile de adevărăciuni.
- Fante, pe bune...? - Nu-i genul ăla de piatră.
Ascunzătoare de chei.
Astea nu-s cuvintele care trebe. De unde ai tu vraja asta aiurea...?
Cum poate cineva atât de deştept să fie atât de prost?
Cine-i atât de deştept?
Mia.
- Salut. Eu doar... - Vorbeai de unul singur?
Pare ţăcăneală? Pare, nu-i aşa?
Niţeluş.
Ce cauţi tu aici?
Nu prea-s eu cu petrecerile.
- Era şi Sam cu tine? - Nu.
- Am avut o discuţie tare ciudată la te... - Nu l-am văzut. Deci...
S-a întâmplat ceva cât aţi lipsit?
- Gen ce? - Nu ştiu...
El pare schimbat.
A fost solicitant. Încă e, într-un fel.
Despre aia voiam să vorbesc cu el, despre aia şi despre ce se alege de noi.
Prea multe confesiuni - scuze.
- Dacă-l văd, îi spun că-l cauţi. - Mersi, Felix.
Mesageria vocală - dar sunt sigur că apare curând.
Înţeleg de ce a fugit de la petrecere, dar de obicei fuge cu tot cu mine.
Mă gândesc că s-a lipit de tipii ăia cât au lipsit.
Acum îmi cere să ieşim împreună, apoi nu-i de găsit.
Băieţii n-au nicio noimă.
Probabil e mai bine să nu super-analizezi totul.
Crezi că super-analizez...?
- Păi... - Ai dreptate.
Mai bine-l întreb direct ce şi cum.
Sediul tocilarilor.
Bear Grylls...?
Sau asta? E de la olimpiadă.
Hai, Andy, la ce ţii tu cu adevărat?
Uite!
Fante... "Tu plus eu egal iubire".
- Cealaltă Ellen i-a dat-o lui Andy. - Ce patetic!
Ce căutaţi voi aici?
"Viv", este?
Ţi-ai schimbat freza? Arăţi bine...
- Am să ţip. - Uite: putem explica.
Sau am putea pleca.
Opreşte-i!
Ce căutaţi aici?
Veniţi-napoi!
Ce căutaţi în casa mea? Opriţi-vă!
Sun la mama.
Băieţi prostuţi - mi-am crăpat faţa.
Auzi, se poate ca mai devreme să fi fost...
Nepoliticoasă? Nesuferită?
- Eram în toane proaste. - Eşti în toane proaste de la grădiniţă.
Nu trebuie să fim prietene doar fiindcă băieţii noştri sunt prieteni.
Evident.
- L-ai găsit pe Sam? - Nu. Dar l-am văzut pe Felix.
Unde?
Zece minute într-acolo, lângă nişte copaci.
Ai putea fi puţin mai exactă?
- Nu ştiu; erau copaci - mulţi copaci. - Crezi că mi-ai putea arăta?
Nu te credeam genul de fată care aleargă după un tip.
- Categoric nu-s fată de-alea. - Nici eu.
Aţi luat ceva?
- Nici urmă de Andy? - Nimic.
Ce zici de asta?
"Tu plus eu egal iubire".
Nu se leagă cu nimic.
Andy a adus-o acasă tocmai din celălalt univers.
Chiar e-n limbă după Ellen, nu-i aşa?
- Bravo ţie, frăţioare! - Bravo mie ce?
- Crezi că ţine? - Sper că da.
Vrajă de inversare
Fante! Puteai pomeni ceva despre partea cu ruptul; Andy o va lua razna!
Elemente ce grăiţi ca unul, cuvintele vi le retrageţi, voia v-o întoarceţi.
Elemente ce grăiţi ca unul, cuvintele vi le retrageţi, voia v-o întoarceţi!
Eşti sigur c-o spui cum trebuie?
Haide...
Şi planul B era...?
Phoebe? Ştie mai multe lucruri despre magie decât oricare dintre noi.
- Ce, ne-ntoarcem iar? - Nu vrea să aibă de-a face cu noi!
O facem să se răzgândească.
Să sperăm că nu i-a făcut Alice ceva.
Uitaţi-o!
Phoebe!
- Hai valea. - Andy a făcut o vrajă şi-a ieşit rău.
S-a transformat în ceva apos şi a fost supt într-un vârtej.
Am încercat s-o inversez, dar...
Ce parte din "Hai valea" nu pricepeţi: pe aia cu "hai" sau pe aia cu "valea"?
Dacă am avea Cartea Umbrelor a lui Alice...
- Nu ştiu despre ce vorbeşti. - O aveai în magazinul cu vrăjitorii.
Am aruncat toate prostiile alea.
Deci acum ce facem?
Panicăm?
Ştiu eu de ce nu v-a ieşit vraja.
- Stai departe de noi. - Vă lipseşte Elementul Apă, nu-i aşa?
- Cum de ştii tu asta? - Despre ce vorbeşti?
Dacă o faceţi din nou, în prezenţa Elementului lui Andy...
A lui ce?
De ce te-am crede? Ai încercat să ne nimiceşti.
Crezi că sunt ceva ce nu sunt, Felix.
Nu sunt o ameninţare.
- Da? Şi de ce am risca? - Felix, dacă îl poate găsi pe Andy...
Uite: ştiu ce greu i-a picat lui Phoebe dispariţia mea. Vreau să ajut.
Felix... Ascultă ce spune.
Aveam altă alegere...?
Bun. De unde începem?
Cu o vrajă ce conjură Elementul-lipsă.
I-am găsit în camera lui Andy, apoi au fugit.
Jake Riles şi băiatul Conte?
- Ce au luat? - Nimic, din ce ne dăm seama.
- Migdale, este...? - Nu pari a lua asta prea în serios.
Deci au fost amicii lui aici, dar n-au luat nimic,
iar Andy nu prea e dispărut - fiind la petrecere?
Am tot sunat; el răspunde mereu.
- I-am spus eu: spirite rele. - Termină, buni.
Ceva nu-i în regulă.
Ce şanse-s să umble doar creanga, ca toţi adolescenţii?
- Nu fiul meu; el nu-i aşa. - E schimbat, de când s-a întors.
Bun; hai să merg acolo, să vă liniştiţi.
- Vin şi eu. - Vivian, nu cred...
Mă duc.
Mersi de prăjiturică.
Mai iau doar una.
Nu-şi putea lua ochii de pe talisman.
Recunoaşte, Felix: Alice din universul ăsta nu-i demon.
Ceva nu puşcă; nu ştiu dacă să ne-ncredem în ea.
Că şi avem aşa multe alte opţiuni...
Ce-i cu conjurarea asta a Elementului? Ce-o mai fi şi aia?
Iazul lui Andy! Aia folosim în locul lui Andy.
- Un iaz...? - Un iaz magic.
Plin de elementoşenia lui Andy?
Categoric nu asta credeam că-i întoarcerea acasă.
- Mie-mi spui... - Da' ce-ai fi vrut: propria emisiune TV?
Ar fi fost prea de tot...?
Măcar câteva clipe în centrul atenţiei la propria noastră petrecere.
Ce figurant îi tipu' ăla, Lachlan...
Auziţi, ne vedem mai apoi; cred că mi-a picat telefonul pe-acolo.
- Sam, nu se poate. Nu-i vreme. - Trebuie să-l salvăm pe Andy.
Ştiu!... Aveţi dreptate.
Felix?
Ellen. Ceau.
Uite: nu ţi-am cerut eu să mă chemi la film.
Ştiu.
- Deci dacă acum dai-napoi... - Nu, categoric nu dau.
- Felix, trebuie să ne mişcăm. - Să vă mişcaţi încotro?
Avem... o chestie.
O "chestie"? Ce chestie?
Felix...?
- Complicat. Vorbim mai apoi? - Să zicem...
Chiar am devenit una de-alea...
- Credeţi că Ellen bănuieşte ceva? - Probabil bănuieşte că eşti un ciudat.
- Nu, categoric ar şti asta de-acum. - Putem trece la treabă?
Mulţumesc.
Auzi... într-o lume a planurilor sisi, ăsta-i tatăl sisiurilor.
E un Element şi e al lui Andy.
Element al Apei, puterea află-ţi, forma ia-ţi-o.
Bag-aşa.
Curge iar; slobozeşte - reclădeşte.
Uitaţi! Funcţionează!
Element al Apei, puterea află-ţi, forma ia-ţi-o. Curge iar; slobozeşte, reclădeşte!
Andy!
Aşa...!
Andy, eşti bine?
- Spune-mi ce să fac. - Am nevoie de talisman.
Am nevoie de el.
Cu ce-i egal "tu plus eu"?
- Felix, ce faci...? - Andy ar şti.
Talismanul!
- Nu-i Andy. - Cum îţi dai seama?
- Aşa-mi dau. - Fugiţi!
Mai repede, Felix!
Haide!
Deci bănuiesc că ceva nu-i în regulă cu vraja.
Crezi? Oare ce-a dat-o de gol?
Am făcut ce a zis Alice: să chemăm forţa Elementului, să-şi găsească puterea.
Alice ne-a păcălit.
- Voia să dezlănţuim acel... - Demon al Apei...?
Orice ar fi, e pus rău pe luatul talismanului.
Dacă pierdem talismanul, nu-i chip să-l mai aducem pe Andy înapoi.
Vraja; am făcut una ca să-l dezlănţui - poate o pot desface.
- Cum "poate"? - Dacă-l bagă la cutie, zic s-o faci.
Trebuie doar să-mi dau seama ce să sacrificăm.
Revista lui Oscar.
Între timp, aveţi idee cum să fugim de chestia asta?
Ne despărţim; nu ne poate urmări pe toţi trei.
Şi ăla pe care-l urmăreşte...?
Fugiţi!
Elemente: desluşiţi şi revelaţi,
ce caut eu să-mi arătaţi.
Cred că am scăpat.
Asta nu-i a bună.
Chiar nu-i a bună.
Daţi-mi-l!
Dă-te-napoi!
- Atâta-tot? - Păi n-ai decât să faci mai bine!
Daţi-mi talismanul...!
Felix, dă-l la mine.
- De ce? - Dă-mi-l odată!
- Mergi în faţă! - Ce?
Ce faceţi?
Chiar şi Andy-aposul e slab la sport! Pe ăsta-l vrei, nu?
Nu te grăbi să faci ceva, Felix!
Aici! Prinde!
Nu-l lăsaţi să-l ia!
- Aruncă-l! - Gata? Vezi să nu-l prindă.
Elemente ce grăiţi ca unul, cuvintele vi le retrageţi, voia v-o întoarceţi.
Ar fi bine să funcţioneze.
Elemente ce grăiţi ca unul, cuvintele vi le retrageţi, voia v-o întoarceţi.
- Revista lui Oscar; eşti sigur? - Merge doar dacă înseamnă mult.
Să te văd acum, demon de apă!
Nu puteai lăsa să treacă o zi fără să-ţi încalci o promisiune?
E doar un vas de divinaţie.
Nu prea-i... cine ştie ce magie.
Da-i mai mult decât am putut eu vreodată.
Îmi căutam Cartea mea a Umbrelor, atâta-tot.
Promite-mi că încetezi; gata cu magia.
- Phoebe, exagerezi. - Jură!
Fie!
Jur ce vrei.
Bun.
Hai cu mine.
- Zi-mi la ce mă uit. - La un nou început.
Vechitura asta murdară...?
Sau, cu ceva imaginaţie: cafea mexicană proaspătă şi fierbinte pe roţi.
De ce mexicană?
Trebuie să spunem oamenilor că ai fost undeva în tot timpul ăsta, nu?
O punem în funcţiune... Putem merge oriunde vrem.
Departe de toate întrebările şi amintirile urâte.
Tu - poţi face mâncare adevărată şi să fii drăguţă cu oamenii?
Trebuie să o văd şi pe asta.
Îmi pare rău că a trebuit să renunţi la revista lui Oscar.
- Da, îl vor apuca crizele? - Nu când aude că a schimbat totul.
Aş fi vrut numai să-l fi putut aduce pe Andy înapoi - pe cel adevărat.
Încă nu s-a sfârşit ziua.
Ce se...
Ei sunt? Faceţi loc!
- Unde-i Andy? L-aţi văzut? - Voi, ăştia: ce anume se petrece?
I-aţi făcut ceva lui Andy Lau?
- Ei n-au făcut nimic! - Şi nu au nimic de spus.
- Roland-ul din pădure-i ăla? - Nu-i pustnic în universul ăsta.
Felix şi prietenii lui l-au fugărit în pădure; ce aţi vrea să credem?
Alice e de vină pentru ce a păţit Andy.
- De-am avea Cartea ei a Umbrelor... - A zis că n-o are.
Dacă ne apropiem de Alice, am simţi unde-i cartea ei.
Alice e periculoasă; trebuie să te ţii departe de ea.
Sora ta ne-a sabotat vraja.
Vreau numai adevărul; de ce nu mi-l spui?
Mâinile lui sunt fierbinţi ca focul!
Cum faci asta?
Secretos, gelos, indisponibil... Ăsta-i noul tu, nu-i aşa?
Îmi mai dai o şansă...?
- Felix, trebuie să-ţi vorbesc. - Mai târziu, da?
- Iar cu "mai târziu"...? - Băieţii ştiu ceva.
Va trebui să aflăm singure.
Traducerea: Reef